WIEN 1957
Godaften. Jeg vil gerne have tidligt fri i morgen tidlig.
Her er blomsterne, avisen og grevindens cigaretter.
-Har hun ringet ned? -Jeg ved det ikke.
Du sender kun mig ud for at købe ting til hende.
Du får drikkepenge.
-Værsgo. -Tak.
-Uden vand? -Der er ikke mere vand.
Men så sætter de sig fast i min hals...
De gør ingen skade. Tag dem.
Jeg fryser stadig, Max.
Jeg ved ikke, hvad jeg kan...
Kære, Max.
Du har overhovedet ingen fantasi.
Det har du heller ikke, grevinde.
Dit fjollehoved.
Vil du have den sædvanlige hjælp?
-Gå hen til 42. Hun venter på dig. -Jeg går derhen senere.
-Du går derhen nu! -Jeg er træt af hende, for helvede.
Du bad om en måneds løn i forskud. Det hele.
Jeg synes om folk, der opfylder deres kontrakter.
Godt.
Hendes parfume er ulækker. Den giver mig kvalme.
Hun lugter i det mindste ikke af friture eller mundskyl ligesom dig.
Jeg lugter ikke af mundskyl.
Jeg dufter af Helena Rubinsteins eau de cologne for mænd med klasse.
Tak.
Vi ses snart. Farvel. Min nøgle, tak.
Min nøgle, tak. Værelse 32.
-Undskyld? -Værelse 32.
-Hvad var det? -32.
Han er dirigent på operaen.
-Og hvad så? -Ikke noget.
TRYLLEFLØJTEN
Hallo?
En flaske mineralvand, tak. Iskold. Tak.
-Nej. Ring ikke. -Hvorfor ikke? Hvad er der galt?
Undskyld.
Er alt vel?
Ja. Ja. Jeg har det fint.
Kom ind.
-Godaften. -Godaften.
-Ellers andet? -Nej, tak.
-Godaften. -Godaften.
-Religion? -Lucia?
Jeg kommer nu.
Hej.
-Ventede du mig? -Selvfølgelig.
-Kan jeg få det samme værelse? -Som sædvanlig.
Du virker mærkelig. Er du bekymret over torsdag?
-Nej. -Du behøver ikke være bekymret.
Din sag er enkel.
Der er jo ingen personer, der kan vidne mod dig.
Du burde være tilfreds. Lige nu tænker vi kun på dig.
Professoren siger, at du er et særtilfælde.
-Han kommer snart. Vis ham op. -Selvfølgelig.
-Navn? Fødselsdato? -Emanuel Strauss.
-Adresse? -Gärtner Strasse 4.
-Religion? -Katolik.
-Navn? -Hansard Wilhelm.
-Fødselsdato? -Den 7. marts 1920.
-Adresse? -Blurgasse 27. Jeg er lutheraner.
-Næste. Navn? -Chaim Paul.
Fødselsdato?
Adresse?
Religion?
Næste.
Navn?
Fødselsdato?
Adresse? Religion?
-Forsøgte du at sove? -Nej.
-Lad mig være i fred, for dælen! -Undskyld.
VOLKSOPER TRYLLEFLØJTEN
Jeg beklager.
Jeg har også mine bekymringer.
Selvfølgelig.
-Vil du gøre mig en tjeneste? -Hvis jeg kan.
Kan du tage min plads i morgen aften?
-Hvor? -Her.
Du skal bare tage min jakke på og være høflig over for gæsterne.
-Vil du gøre det, eller ej? -Selvfølgelig.
Det er kun en time.
-Godaften, Max. -Godaften, professor.
-Er han på det samme værelse? -Ja.
Godt.
Det lykkes mig at finde ud af nøjagtig, hvad spionerne ved om Max.
Her.
"Maximilian Theo Aldorfer. Gjorde karriere hos Kaltenbrunner."
"Gjorde tjeneste i Ungarn på et kontor på afdeling 4B."
"Lever under falsk navn."
"I Nürnberg-arkivet, sagsnummer..."
Øverst på siden står der "tre". Det betyder, at han er en lille fisk-
-men der var en note... "Var på god fod med vigtige mennesker."
De leder måske efter ham.
Max havde fantasi.
Han foregav at være læge for at kunne tage sensationelle fotos.
Ingen af Max' patienter overlevede.
Men det gjorde en af dem måske.
Genkender du nogen?
Ja. Jeg husker hende vagt.
Hvem ved, om hun overlevede? Mario ved måske noget om hende.
-Hvem er Mario? -Italieneren. Prøv at huske det.
Han blev skånet, fordi han var en god kok.
Han og konen driver en restaurant ved floden.
Ja. Ja...
Vi indkaldte ham engang som vidne.
Han kommer til det næste møde. Ved han noget, fortæller han os det.
Godt.
Har du set Max? Han virker bekymret.
-Jeg troede, du havde glemt det. -Har jeg nogen sinde gjort det?
Glem det.
Tænd lamperne.
Hvad skal jeg bruge?
Fenemal. Ellers kan jeg ikke sove.
Bert...
-Du burde læse en bog. -Det har jeg prøvet.
Hvis jeg læser, begynder jeg at tænke, og det er værre.
Så står jeg op, går ud... Og du ved, hvordan det plejer at slutte.
-Du har brug for en livvagt. -Jeg ville gerne have dig.
Hvis jeg var rig, ville jeg hyre dig til at gøre alt for mig.
Ville du gøre det?
Ja. Selvfølgelig.
Det siger du kun, fordi du ved, at jeg ikke kan gøre det.
-Nej. -Du vil ikke tørre nogens røv.
Vær forsigtig.
Du er meget god til det. Det gør aldrig ondt.
"En meget elegant tolkning."
"Opsætningen bliver husket på Volksoper."
"Jeg vidste ikke, hvad jeg kunne forvente af dirigenten Atherton-
-men han viste, at lovprisningerne var berettigede."
Lytter du ikke?
Du vil blæse på dem, men jeg vil gerne høre din mening.
-Jeg vil gerne have fred og ro. -Hvad er der galt?
Vi plejer altid at læse anmeldelserne sammen.
Jeg vil rejse. Jeg vil forlade dette sted... omgående.
Du indser vel, at førsteviolinen er en katastrofe?
Frøken Hotter spiller for sig selv som en idiot.
Jeg sagde, at jeg rejser.
Lucia, du er skør. Jeg skal dirigere i aften.
Så tager jeg af sted alene.
-Hvor vil du tage hen? -Væk fra dette hotel og denne by.
Og væk fra dette land?
Jeg forstår det, du føler-
-men du virkede glad for at komme her sammen med mig.
Lucia, hvad er der med dig?
Det er kun i et par dage til. I morgen tager vi til Frankfurt-
-og derefter til Berlin og Hamburg. Så er det slut.
Du er helt utrolig. Utrolig.
-Du skal ikke åbne. -Det er portieren med avisen.
Jeg troede, vi havde fået dem alle.
Kom ind.
-Godmorgen. -Godmorgen. Tak.
Vi har planlagt alt.
Gør værelset klar. De kommer alle sammen.
Jeg tror, jeg har fundet et vidne. Kokken Mario ved måske noget.
Kan det ikke vente lidt længere?
Nej. Jeg har i sinde at lukke din sag hurtigst muligt.
Du kom altså ikke for at se restauranten? Hvad er der?
Er der sket noget?
Det angår retssagen.
Klaus har forhastet sig lidt.
Han måtte ringe før eller senere. Han har ringet til alle andre.
Hold øjnene åbne. Man læser ofte om folk, der bliver angivet.
Ja. Især af kollaboratører som dig.
Jeg vil have alt på plads, men...
-Spiser du med os? -Meget gerne, Greta.
-Hvordan går det med forretningen? -Godt. Takket være vores køkkenchef.
Gå med dig, Greta. Vi vil gerne tale sammen.
Ja. Vi ses senere.
Har du talt med Klaus? Sagde han noget til dig?
Han spurgte om den pige, du havde med.
Datteren af socialisten. Hun kom...
Hun kom fra Wien, ikke?
I er en besynderlig samling.
Jeg går ikke til politiet. Det hører fortiden til.
Klaus viste mig...
...et foto af pigen. Jeg sagde, at jeg ikke kunne huske hende.
Jeg sagde, at jeg ikke kunne genkende hende.
Jeg vil leve i fred og ro. Greta har det på samme måde.
Tak, Mario.
Jeg har aldrig fortalt nogen om, hvordan du reddede dit eget skind.
Nogle gange vil man give hvad som helst for at redde sit eget skind.
-Du kan ikke sammenligne mig med dig. -Jeg ved det.
Men det ville være rart at kunne tale i fred og ro.
Vi kan måske tage ud at fiske. Hvis du har lyst.
Klart. Hvis det ikke tager for lang tid.
-På søndag? -Fint.
Godt, Mario.
-Bilen er her, sir. -Tak. Jeg kommer nu.
Så ses vi i overmorgen på Weber Hotel.
Hvis du tager et fly, sender jeg en bil ud i lufthavnen.
Du er et sært væsen. Du ville ønske, at du skulle med mig nu, ikke?
-Vil du ikke shoppe, som du sagde? -Nej.
Jeg kan ikke vente. Tag flyet i aften eller følg med mig nu.
Vi kan få dem til at sende tingene til Frankfurt.
Jeg er fjollet. Kom nu. Du misser flyet.
På Weber Hotel i overmorgen. Jeg kommer til at savne dig.
Der er ikke en fisk her.
En gæst sagde, han fangede en gedde på fire kilo. Vi troede ikke på ham.
Der er for megen strøm til gedder. Det var måske en ørred.
Men ikke en gedde.
Hvad er der?
Hvad laver du?
Nej. Nej!
-Hvad koster den? -100 shilling.
En anden organisation, der er meget farlig, er War Documentation Center.
De har sager om SS-ledere. 80.000 navne.
Jeg skal forsøge også at få fingre i hans sagsmappe.
Indtil da vil jeg bede jer om at kigge på beviserne mod Max.
De udgør dokumentationen, der kan være skadelig.
Dette er Max' skyld. Det var hans ordrer.
Han sendte nemlig henrettelsesordrerne selv.
Vi skal finde ud af, om vores fjender allerede ved det her-
-eller om jeg kom ind i arkivet før dem.
Så kan Max blive i skyggen, hvilket er det, han ønsker.
Vi har besluttet at grave dybt i vores personlige historier.
Vi skal konfrontere dem og tale uden forbehold og uden frygt.
Husk... Vi skal forsøge at forstå, om vi er ofre for skyldfølelser.
Er vi det, skal vi skille os af med dem.
Skyldfølelser er en forstyrrelse af psyken. En neurose.
Lad os ikke narre os selv. Minder består ikke af skygger-
-men af øjne, der stirrer på en, og fingrer, der peger på en.
Kokken Mario er et vidne. Vi ved alle, hvem han er, især Kurt.
Jeg bad ham om komme her i aften, men han er forsvundet. Ved I noget?
Hvad vil I med vidner? Hvorfor rive op i det her igen?
Det er mit job. Og du deltager frivilligt.
Jeg ved det. Nogen taler, og de andre lytter.
-Men der sker noget inde i en selv. -Ja. Det gør der.
I begyndelsen var vi bange. Det er vi ikke nu.
Der sker også noget andet. Jeg spiller djævlens advokat-
-og leder efter og finder farlige dokumenter-
-som jeg giver vores kollega, så han kan brænde dem.
Jeg har også en liste over vidner, som jeg holder nøje øje med-
-for de er ikke så lette at håndtere som papirer.
Max, du skal stole på Klaus. Kan du huske, da vi gennemførte min retssag?
Jeg havde det elendigt, men det var rart at tilstå og forsvare mig.
Det var rart at skændes med Klaus, da han anklagede mig.
Da det var overstået, følte jeg en kolossal lettelse.
Det var måske, fordi Klaus brændte 30 dokumenter om dig.
-Ligesom han brændte dem om dig. -Netop.
Nu er der ikke spor efter os i arkiverne, vel, Klaus?
Du kommer til at opleve det samme, Max.
Klaus?
Der er måske ikke nogen vidner, der er i live...
...men hvis der er det, kan vi så ikke lade dem være?
Lade dem glemme?
1.000 eller 10.000 mennesker på papir-
-gør mindre indtryk end et levende vidne, der stirrer på en.
Det er derfor, de er så farlige.
Min opgave er at lede efter dem, hvor de end er-
-og sørge for, at de bliver likvideret.
Max, vores retssager er private. De har et terapeutisk formål.
Jo mere chokerende de er, desto bedre virkning har de.
Kun vidner kan fremkalde det her. De fortæller alt i detaljer-
-og udspyr alt. Du har vel selv set det?
Vi skal konfrontere dem for at kunne forsvare os selv.
Vi skal forsvare os selv. Krigen er ikke forbi.
Vil du leve i skjul som en kirkerotte, så værsgo!
Men vi vil have vores rang tilbage.
For vi har ikke givet op.
Jeg har heller ikke givet op!
-Jeg er jo stadig her hos jer. -Du må være tilfreds, Max.
Jeg, Klaus, Kurt, Dobson, Bert... Alle beviser mod os er forsvundet.
Jeg troede ikke, at det ville være nok bare at brænde alle papirerne.
Jeg vil bare leve i fred og ro. Leve som en kirkerotte.
Tilbage til det væsentlige.
Jeg skal finde vidnet, som Mario troede, han genkendte.
-Hvem er det? -Jeg ved kun, at det er en kvinde.
Jeg ved intet om en kvinde.
Jeg vil ringe til Weber Hotel i Frankfurt.
Nummeret? Et øjeblik.
347-229.
Omgående, tak.
Nummeret til Frankfurt, som jeg lige gav dig...
347-229.
Ja. Afbestil opringningen.
Afbestil. Ja.
Hallo? Hvad med min opringning til Frankfurt?
Vi kan ikke komme igennem til Frankfurt.
Hvorfor kom du her?
Hvad?
Hvorfor kom du her? Hvorfor kom du her?
Er du kommet for at afsløre mig? Er du det?
Er du det? Svar!
Hvorfor kom du her? Hvorfor? Hvorfor? Hvorfor?
Din so!
Slip mig!
Max!
Det er for lang tid siden...
Sig det. Sig det, sig det, sig det. Sig det!
Jeg vil have dig!
Sig, hvad jeg skal gøre. Sig, hvad jeg skal gøre.
Nej!
Jeg elsker dig.
Min lille pige.
Nej. Der er ikke nogen her.
Nej. Han er gået ovenpå.
-Ja, ovenpå. -Hvor?
De bad ham om at komme.
-Er han væk i lang tid? -Det afhænger af damen.
-Hvilken dame? -Amerikaneren.
Amerikaneren?
Dirigentens kone. Hun trængte vel til lidt opmuntring.
-Hvad med manden? -Han er rejst.
Et telegram fra din mand.
Hvis du vil ringe til Frankfurt, kan du bare løfte røret.
-Hvad laver du her? -Jeg arbejder.
-Nu? Hvad laver du? -Det har jeg sagt.
Gå ned!
Når alt lader til at være fortabt... sker der noget uventet.
Spøgelser tager form i sindet.
Hvordan slipper man væk fra dem?
Dette fantom...
...med stemme og krop.
Som er en del af en selv.
Greta tror ikke, at Marios død var en ulykke.
Hun har talt med advokaten Moritz. Jeg kan tale med ham.
Tal ikke med nogen. Jeg vil tale med Gretas læge.
Lad os gå.
Rejser De omgående? Skal jeg ringe efter en taxi?
Tak. Og må jeg bede om en telegramformular?
Værsgo.
Kan heller ikke komme til Berlin. Vi ses i New York.
Vær ikke bekymret. Alt er vel.
-Send det venligst omgående. -Selvfølgelig.
Godaften, Max. Jeg kommer vel ikke for sent?
Jeg skal stadig forberede forestillingen. "Ildfuglen."
Ikke i aften, Bert. Jeg kan ikke forlade receptionen.
Det er vel kun en udsættelse? Jeg danser bedre, hvis jeg får øvet mig.
-Beklager det med blomsterne. -Vi udsætter det bare.
Jeg gør det.
Du knækker altid neglene.
Tak.
Du har altså en kvinde?
Nej.
Tak.
Max, du stoler ikke længere på mig. Du har forandret dig.
Tak.
Jeg har mødt hende igen.
Min lille pige.
Mener du den lille pige fra dengang?
Erika...
Jeg har fundet hende igen.
Ingen må krumme et hår på hendes hoved.
Hvem skulle drømme om at gøre det? Max, vær forsigtig.
Likvider hende, inden hun vidner mod dig.
Nej.
-Men... -Nej.
Jeg elsker hende.
Sikken galning.
Hun var min lille pige.
-Hun var meget ung. -Men det er hun ikke længere.
Jo... Det er hun.
Hun er nøjagtig den samme.
Som hun var for mig. Som hun var dengang.
Jeg har aldrig set dig så forelsket.
Jeg troede, at hun var død.
Sikken romantisk historie.
Nej.
Nej. Den er ikke romantisk.
-Er den ikke? -Nej.
Det er en bibelsk historie.
Nå? Fortæl mig, hvad den handler om.
Det er en historie fra Biblen.
-Skal jeg fortælle dig den? -Ja.
-Den er ikke særlig behagelig. -Fortsæt.
Det var lang tid siden. Du husker vel, hvor lang tid siden det var.
Johann var en fange, der plejede at plage hende.
Hun havde kort forinden bedt mig om at få ham flyttet.
Jeg ved ikke hvorfor...
...men pludselig kom jeg i tanker om historien om Salome.
Jeg kunne ikke lade være.
Ser du...
-Det var en bibelsk historie. -Stakkels Max.
Jeg sagde, at jeg havde opfyldt hendes ønske eller misforstået hende.
Du har altid været vanvittig. Det er du stadig.
Rask, vanvittig...
Hvem har ret til at dømme?
Husk dette...
Vi er i samme båd.
Du får følgende mulighed.
Bestem datoen for det næste møde, og forsøg at følge reglerne.
Det gør jeg altid.
Sig det til de andre, ikke til mig.
I stoler ikke på mig, og jeg stoler ikke på jer.
Vores undersøgelse befrier dig fra din fortid.
-Vi skal hjælpe hinanden. -Men I forfølger og overvåger mig.
Så giv os de nødvendige oplysninger.
Hvor finder jeg det vidne, som Mario fortalte mig om?
Jeg ved ikke, hvad du taler om.
Hvornår vil du vækkes?
-Hvorfor? -Så de ikke kan bortføre dig.
Hvem?
Klaus.
Bert, Hans...
Det er ikke noget at grine ad.
-Hvad nu hvis de tager en fil med? -Så må du kæmpe.
Du skal ikke grine.
Politiet var her. De leder efter fru Atherton, dirigentens kone.
Du husker hende vel?
De kommer også for at afhøre dig.
Jeg vil bare stille nogle spørgsmål på vores vegne og kigge på dig.
Jeg kunne være kommet en anden dag, men jeg behøver ikke tale med ham.
Ikke, mens du er der. Det ville være meningsløst.
Retssagen har gjort ham usikker.
-Han har ret. -Hvad mener du?
For første gang så han, hvad I virkelig står for.
Intet har forandret sig.
Du tager fejl. Vi har alle gennemgået retssager. Nu er vi blevet helbredt.
-Der er ingen helbredelse. -Det er dig, der er syg.
-Ellers ville du ikke være sammen... -Det er mit valg.
Godt. Ikke desto mindre er du sindsforvirret.
Det er derfor, du fisker i fortiden.
Max er mere end fortiden.
Hvorfor går du ikke til politiet? Jeg kan køre dig derhen.
Dr. Fogler, jeg husker dig tydeligt. Du gav mange ordre.
Så husker du vel, at Max var en lydig Sturmbannführer.
-Kan du huske det? -Nej.
Jeg kan ikke tvinge dig til at huske det, hvis du ikke vil.
Jeg vil bare bede dig om at vidne for at få at vide-
-om du frivilligt er havnet i denne situation.
Jeg har det fint her.
I vil vel begge leve i fred og ro?
Man får fred og ro, når man lever i harmoni med sine gode venner-
-og respekterer en aftale. Fortæl Max det.
Vi kunne have anmeldt ham for mordet på Mario, men det gjorde vi ikke.
Max er syg. Han skal være i nærheden af os.
Han låser dig inde. Vi kan også anmelde ham til politiet for det.
Jeg er her frivilligt. Kæden skal hindre jer I at bortføre mig.
Tror du, at en kæde ville kunne standse os? Dit stakkels fjols.
En kæde kan klippes over. Ingen af os overvejer vold.
Jeg ved, hvad der sker med jeres vidner. Max har fortalt mig det.
Max ved ikke, hvad han siger eller gør. Han er sindsforvirret.
Forsvind.
Gå din vej!
Hvis du ændrer mening, eller kæden bliver for tung... så ring til mig.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Jeg hørte nogle lyde i nat, og jeg ved, at du arbejder om natten.
Jeg blev bekymret. Brød nogen ind?
-Nej. -Men der var nogen.
Jeg turde ikke kigge ud. Det er for farligt nu til dags.
-Når man bor alene... -Det må være din fantasi, fru Holler.
De var her, ikke?
-Hvem var det? -Hans.
Hvad ville han?
Fortæl mig det!
-Jeg er træt og sulten. -Fortæl mig det!
-Ikke noget. -Hvad talte I om?
Hvad sagde I til hinanden?
Jeg bad ham om at gå.
Hvorfor forsøger du at forlade mig?
Det gør ondt.
Jeg...
Jeg elsker dig.
Max, politiet leder efter dit vidne. Det gør hendes mand også.
Når de finder hende, taler hun.
De finder hende ikke, hvis Stumm og Adolph tier.
De siger ikke noget. Det er din ven, der bekymrer os.
Skal vi håbe på, at jeres kærlighed holder for evigt?
Du lovede at fortsætte med retssagen. Kom med dit vidne.
Aldrig. Jeg vil blæse på denne retssag. Den er en farce.
Den er en farce. En leg for misfostre.
Misfostrene er dig og din hore.
-Max, hold op. -Hvorfor skulle vi mødes heroppe?
-Elevatoren kører ikke helt herop. -Ingen kan høre os heroppe.
Hvorfor mødes vi?
Max holder et farligt vidne skjult og nægter at gennemføre sin retssag.
Den skal gennemføres. Max, svar helt ærligt.
Det gør det hele meget lettere. Er du blevet kommunist?
Du godeste... Den sædvanlige anklage.
Jeg ved, at du ikke er kommunist. Du er en af vores.
-Jeg er altså rådden. -Dit svin.
Vi vil alle have det samme. Vi vil leve i fred og ro.
Vi har respektable erhverv. tilmed jeg har hæderlige pligter.
-Du kunne have fået et andet job. -Bert...
Hvis jeg vælger at leve... som en kirkerotte...
Jeg har en grund til at arbejde om natten.
Det er lyset.
Jeg skammer mig i dagslyset.
Vi er stolte af at have været officerer i Det Tredje Rige.
Hvis jeg blev genfødt, ville jeg gøre det samme igen.
-Sieg Heil! -Sieg Heil.
Stil den der.
-Og hent de andre. -Godt.
Politiet leder efter dig.
Din mand sendte dem.
De har afhørt os alle. "Hvornår rejste du? Hvem så dig sidst?"
En uendelig række spørgsmål.
De mistænker ikke mig.
Klaus overbeviste dem om, at jeg er hævet over enhver mistanke.
De var meget høflige.
Klaus...
Du godeste...
Jeg har sagt mit job op.
Jeg har forladt hotellet.
Jeg vil ikke lade dig være alene.
-Din bestilling, hr. -Tak.
-Kom med det samme i morgen. -Selvfølgelig.
Har du skiftet låsen ud? Jeg skal også have skiftet min.
-Kitty? -Jeg var nødt til det.
-Kitty? -Et øjeblik.
-Tag venligst din hund. -Men...
Hvorfor har du købt så meget mad?
Det er bedst, hvis vi ikke forlader lejligheden i et stykke tid.
Vi bør også undgå at kigge ud ad vinduet.
Er du bange?
Hvor længe skal vi leve sådan her?
Du kan sætte en stopper for det.
Hvis du går til politiet.
-Du kommer for sent. -Skal vi stemple ind og ud?
Jacob, jeg har endnu ikke fået min bestilling.
Portneren sagde, at du var rejst.
Jeg er her stadig.
Send buddet direkte op til lejlighed 15.
Godt. Jeg sender ham derover igen.
-Tak, Jacob. -Jeg gør bare min pligt.
-Hvad skulle det være? -Lidt pølse, tak.
Min søn Ernst blev dræbt i Afrika i 1943. Han fik jernkorset.
Du må være stolt af ham. Han var en flot fyr.
Vi er nødt til at begynde at rationere det, vi har tilbage.
Han har ikke fået mad leveret i ti dage.
-Har ingen i bygningen set noget? -Jeg synes, at vi bør slå til nu.
Hvordan har Greta det?
Ikke så dårligt. Hun klarer sig helt fint.
Rør den ikke!
-Hallo? -Hej, Max. Det er Oscar.
-Du havde ringet. -Ja. Ringer du fra hotellet?
Nej. Det kan jeg ikke gøre.
Oscar?
Hør her. Jeg er desperat.
Jeg beklager. Jeg har en aftale. Jeg kan ikke komme.
Er du bange for noget?
Hør her... Jeg vil ikke...
Jeg vil ikke indblandes i... Du ved, hvad jeg mener.
Max, jeg venter stadig på min krigspension.
Tak, Oscar.
Ja?
Ved din lille pige ikke, hvordan man betjener en telefon?
Hvad vil du?
Jeg vil hjælpe dig. Hvad kan jeg gøre?
Send en æske chokolade.
Max, vores venner spøger ikke.
-Forlad alt og... -Erika...
Min lille pige... Du kan vel huske min lille pige?
Min lille pige venter på mig. Farvel.
Jeg er sulten.
Undskyld, fru Holler.
Jeg kan ikke forlade min lejlighed. Kan du købe noget mad til mig?
Er du syg?
-En anden person her er syg. -Jeg skal ikke ud i dag.
-Jeg beder dig!
Jeg venter på dig.
Adolph, kan du hente noget mad til mig?
Selvfølgelig. Hvis du giver mig damen.
Jeg beder dig.
Nå?
Han tager den ikke. Han har taget røret af.
I hvor lang tid har du kendt Max?
Lad os ikke tale om det.
-Danser du ikke længere for ham? -Jeg har mistet ham.
Martin Speich www.btistudios.com